- Vær så snill! Dere må høre! - Flytt deg!
Dere gjør en forferdelig feil! Du...
Vi drar nå!
- Skeksierene drepte moren min! - Vær stille!
Ellers stilner jeg deg!
Du vil aldri stilne meg!
Vel...
Dere to, paladiner.
Tjenestene deres trengs ikke lenger. Løp tilbake til den nye All-Maudra.
Disse gelflingene har vitaliteten vi ser etter.
- Last dem på! - Snu rundt!
Den lille podlingen også.
- Kom dere inn! Jeg sier det ikke igjen! - Flytt dere!
- La oss gå! - Gelfling!
- Kom igjen! - Inn der!
Stille! Inn!
Gå, gelfling! Slutt å syte!
Stille!
Nei!
Til Krystallslottet.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
- Hjelp! - Vær så snill, herrer.
- Hjelp oss! Vær så snill! - Ikke gjør dette.
Slipp oss ut!
Jeg trenger hjelp!
Hjelp oss!
- Noen! - La oss gå!
Skeksierene har Deet.
Og Brea. Vi må gjøre noe.
Du aner ikke hvor fæle ting skeksierene kan gjøre.
Vi forlater ingen. Jeg lover.
- Vi må handle fort. - Vi stiger på.
- Vi rir! - Følg meg!
Se opp!
Hva foregår?
Hjelp, noen!
Hvor tar de oss?
Vær så snill!
Stol på herrene.
Du må lære å kontrollere temperamentet, skekVar.
Vi skal samle gelflinger, ikke sløse blod.
Jeg gjorde det nødvendige.
Jeg håper, for din skyld, at keiseren ser det slik.
- Keiseren er tilgivelig. - Selvfølgelig.
Hvis det er én kvalitet keiseren er kjent for,
er det nåde.
Hvorfor stoppet vi?
- Hva skjer? - Hvor er vi?
Hvorfor kjører vi ikke?
Jeg vet ikke. Er noe galt?
- Ned! - Skeksierene!
Rian!
- Hva skjer? - Rian? Rian er her!
Jeg hører dere ser etter meg!
Arrogante slant!
Hva er det? For redd for å komme ut?
Nå! Gå!
Hold dere lavt!
Brea.
- Kylan! - Vi er her.
- Vi skal få dere ut. - På noe vis.
Hva var det? Kom igjen, vi må forte oss.
- Flytt dere! - Se opp!
- Hva gjør du? - Skviser en pest!
- Men vi flytter oss ikke! - Jeg vet det!
Hva gjør den?
Hva er den fæle tingen?
Det er en skapning! Unna, djevel.
Slipp!
- Vognen min! - Ut, alle sammen!
- Denne veien! - Kom igjen! Denne veien.
- Kom igjen. Gå! - Kom igjen.
Denne vei. Ikke se tilbake! Kom.
Ikke stopp, gå. Slik, ja. Vi må dra.
Du reddet oss.
Jeg har aldri sett en slik skapning før.
God dag.
Dette er Lore.
Han er beskytteren min.
Takk, Lore.
Du skal dø for denne frekkheten, din skadelige gelfling!
Hva gjør du?
- Den kommer etter oss! - Jeg krever at du stopper!
Holdt! Det er langt nok!
Hva gjør vi?
- Vi må flykte omgående! - Endelig har du en god idé.
Ja.
Feiginger!
Hallo, der.
Rian.
Brea!
Takk.
Du var så modig!
Det er ham.
- Jeg tror det. - Det er det.
Jeg er glad du er trygg.
- Det er Rian. - Morder.
Han er forræderen.
- Og en morder. - Dette er hans feil.
- Jeg burde dra. - Du skal ingen steder.
Nok, paladin.
Vi skylder Rian livet vårt.
Han er like mye fiende som skeksier er venner.
Fortell dem.
Alt skeksierene har fortalt oss var en løgn.
Det er vanskelig å kjenne igjen lyset når du har vært hele livet i mørket.
I dag...
I dag har dere sett et glimt av deres sanne herrer.
Drømmeknytt med meg.
Lær hemmelighetene de holder fra dere.
Og spre sannheten rundt Thra,
så vi endelig kan samles som én mot vår sanne fiende...
...skeksierene.
Jeg drømmeknytter med deg.
- Jeg vil drømmeknytte. - Jeg vil drømmeknytte.
Jeg vil drømmeknytte.
Vår elskede All-Maudra er død.
Nå, i følge tradisjonen,
vil vindsikterne overlevere seks deler av kronen hennes
til seks Maudraer,
slik at de kan komme sammen og sette den sammen
og sette den på pannen til den nye All-Maudra.
Gelflingene trenger en All-Maudra som ikke vil vike fra stien
satt for oss av Krystallens herrer.
En lysstråle i disse mørke tider.
Jeg skal være den All-Maudra.
Prinsesse Seladon,
moren din må returneres til Thra.
Begravelsesritualene må helligholdes.
Det blir ingen ritualer.
- Men All-Maudra... - Var en forræder!
Nå blir hun et eksempel.
Vi brenner henne.
For skam!
For Thra.
Gelfling!
Gelfling i Steinen-i-skogen!
En av Krystallens herrer går blant dere.
Bring vann! Bring mat!
Kom ut og hent. Nå!
Hva er dette? Jeg gir ordre!
Gjør som jeg sier!
Har dere ingen respekt for herrer?
Hvem kastet ferskenbær?
Hvem viser slik respektløshet?
Jeg ser deg!
Steinskog-krigere, jeg kommanderer dere. Gå!
Finn gjerningsmannen! Straff! Få ham til å betale!
Du våger å spotte!
Snerpete kryp!
Ansiktet mitt!
Hvordan kunne du? Jeg beskytter gelflinger!
Dere skylder meg!
Vi skylder deg ingenting!
- Vi vet hva du gjorde! - Tømmer!
- Tømmer!
- Slutt!
- Slutt. - Tømmer!
- Kom deg ut! - Så slemt!
- Skitne tømmer! - Vær så snill!
- Tømmer! - Tømmer!
Tilbake, udyr!
- Tømmer! - Å, slutt!
Kom deg ut!
- Tømmer! - Tømmer!
- Du er ikke en herre! - Tømmer!
Slutt!
Generalen og Seremonimesteren er tilbake...
...uten de lovte frivillige.
- Keiseren vil ikke like det. - Nei.
- Dette burde bli interessant. - Kom igjen.
Resten har samlet seg nå.
Før de dro til Krystallørkenen,
sa Brea at vi ble tatt til slottet for å bli tømt.
- Jeg kan ikke tro det! - Ingen av oss gjorde det!
Pris Thra, vi ble reddet av to vakter.
Rian og Gurjin.
Da vi drømmeknyttet, så vi sannheten selv
og lovte å dele historien deres.
Kanskje han snakker sant.
Men Rian har sinnsykdommen. Skeksierene passer på oss.
- Ja. - Jeg kan ikke drømmeknytte minner,
men vet hva jeg så. Jeg risikerte livet for sannheten.
Herrene henrettet All-Maudra!
Generalens sverd drepte henne!
- Og medvokteren deres, Mira. - Ja.
Hun ble drept. Men ikke av Rian!
Skeksierene tømte livskraften hennes.
- De ondskapsfulle rottene! - Slue ormer!
- Vi må stå opp for den falne vakten! - Ja!
Ja! Spre ordet og samle våpen. Vi tar dette slottet i kveld!
- Ja! - Ja!
Vi har gått i en evighet.
Stopper ikke Lore for å hvile?
Trenger steiner hvile?
Vel, vanligvis ligger de bare.
Vel...
...ikke Lore.
Dessverre ikke.
Oi! For en utsikt.
Hva er det?
Krystallørkenen.
Den er vakker!
De sier sanden aldri slutter å forandre seg.
Å krysse ørkenen til fots vil være som å gå på vann.
Vi bør slå leir.
- Kanskje ser vi løsningen i morgen. - Ja.
- Jeg tenner bål. - Ser ut som en...
- Hup? Hjelp meg å finne ved. - Hup!
Må du klage over alt?
Det er ikke min feil at alt er forferdelig.
Vi er ikke i sumpen lenger.
Trodde aldri jeg ville savne hjemme så mye som jeg gjør.
- Det er vakkert, da. Er det ikke? - Jo.
Jeg tenker at hvis jeg snur hodet fort nok,
ser jeg mors ansikt.
Eller hvis jeg lytter godt nok,
hører jeg stemmen hennes.
Men jeg gjør ikke det.
Beklager, Brea.
Seladon hadde rett. Alt er min feil.
Jeg må dra tilbake til Ha'rar.
Jeg kan ikke etterlate henne slik på gulvet.
Å dra tilbake hjelper ingen.
Jeg burde være der og begrave henne.
Sende livskraften hennes tilbake til Thra. Det er seremonier.
Vel, kanskje vi kan ha vår egen seremoni her.
Det ville hjelpe.
- Takk. - Det er det venner gjør.
Vi hjelper.
Du er en ekte venn.
Langhals! Der er du.
Mor Aughra,
jeg ser øynene dine er åpne igjen.
Ja. Jeg har hørt Thras sang,
ikke takket være dine gåter!
- Men du fant svarene dine. - Alle bortsett fra ett.
Hvordan alt ender.
Mange brikker på brettet,
mange mulige resultater.
Aughra må veilede alle for å få det beste.
Som å gjete fizzgig.
Og hvor leder min sti?
Til sanden for å møte Jegeren.
Jeg kan ikke slå min mørke halvdel.
Du finner en måte.
Men ikke uten offer.
Og hvis jeg mislykkes?
Da er Thras helter fortapte.
- Jeg skal ende jakten. - Bra.
Kom igjen. Dere Mystikere er ikke kjente for fart.
Vi har mye å gjøre.
Og hvor skal du?
Til Steinen-i-skogen for å forhindre en forferdelig feil.
Vil vi treffes igjen, Aughra?
Noen ting kan ikke engang Aughra se, gamle venn.
Livet og døden er en sirkel...
...ikke en linje.
Det er ingen slutt,
ingen begynnelse.
I dag har vår elskede All-Maudra returnert til Thra.
Selv om vi ikke kan følge livskraften hennes hjem...
...vil vi synge minnet hennes gjennom vinden.
Jeg binder ordene dine til en drømmesøm.
Alle som finner dette frøet vil kjenne henne som du gjorde.
Snakk for de døde.
Del ditt beste minne,
og må vi alle kjenne hennes godhet.
Jeg er...
Jeg er ikke sikker. Jeg...
Hadde hun en favorittsang?
- Favorittvits? - Mat?
Hadde hun et favorittsted?
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne.
Faren min var ikke en kjærlig type.
Jeg var en soldat, ikke en sønn.
Det var slik det føltes.
Men da vi kjempet mot Jegeren...
...og gomlerne...
...oss to, side ved side...
...og plutselig var jeg begge deler.
Alt han hadde prøvd å lære meg falt plutselig på plass.
Hans siste ord var: "Vær modig."
Så det er det jeg skal gjøre...
...for kapteinen min.
For faren min.
Mor var aldri redd for å si "jeg elsker deg".
Vanligvis før hun fikk meg til å gjøre noe kjedelig.
"Jeg elsker deg. Kom deg ut av sengen."
Eller: "Jeg elsker deg.
Gå og hent den rapporten om avlingsrotasjon."
Jeg trodde det var noe alle mødre måtte si.
Men da jeg så inn i øynene hennes
mens lyset hennes sluknet...
...innså jeg
at hun mente det hver eneste gang.
Jeg elsket deg med alt jeg hadde.
Unnskyld for at det ikke var nok.
Fæle forræderi!
Forræderske gelfling! Du blir tømt for dette!
- Slipp meg! - Så drikker vi livskraften din!
- Nei! - Jeg håper du smaker bedre enn du kjemper.
Vær så snill, min herre!
Vær så snill!
Vindsikterne har flydd. Jeg returnerer med min del av Den levende kronen.
Steinskogklanen haster i vei til Vapra i nødens tid.
Maudra Fara.
Rykteflommen er oversvømt etter at vindsikterne dro.
Vær så snill, si meg sannheten.
Hvordan døde hun?
Moren min nektet skeksierene frivillige.
Hun motsa dem åpenlyst
og måtte betale for frekkheten.
Så ryktene er sanne.
Moren din var en kjempe.
Hun løp aldri fra en kamp og ga aldri opp moralen.
Hun brukte sannheten
som en Steinskog bruker en øks.
Vi hedret henne,
og vi vil ta hevn for henne.
Nei! Skeksierene er herrene våre.
Vi motsetter oss ikke herrene.
Deres straff var ikke verre enn forbrytelsen hennes krevde.
Sorg har tåket sinnet ditt, yngling.
Jeg er ingen yngling!
Jeg var der. Jeg så hva som skjedde.
Flere av paladinene dine
reiser rundt og forteller en veldig annerledes historie.
Skeksierene tømmer oss for livskraft.
- Tømmer oss for livskilden vår! - Løgner!
All-Maudra var en forræder!
Hun bedro De sju klanene!
Du snakker vås.
Jeg snakker...
...som All-Maudra.
Hvor er alle?
Se på rotet.
Ingen vakter?
Ingen vakt etter at hele klanen gjør oppgjør?
Bekymringsløse og utakknemlige!
Det er godt.
Det er bedre.
Det er det beste.
Hva er det? Har alle blitt gale?
Og nå, offentlig urinering?
Kammerherre, har du ikke hørt det?
Unnskyld meg.
Generalen drepte All-Maudra.
- Generalen? - Ja.
- På Keiserens befaling? - Nei.
Ingen ordre i det hele tatt.
Og så gjorde slottsvaktene opprør mot oss.
Vi knuste dem!
Det er lenge siden jeg har opplevd
den berusende spenningen av bevæpnet kamp.
Keiseren må være veldig sint på Generalen.
Kanskje jeg kommer ved hans side igjen.
Ja?
Kom. Se selv.
For et festmåltid!
Jeg er overbegeistret! Slik iver!
Å, ja. Se.
Søt livskraft!
Deilig!
Det er så godt.
Livskraft overalt.
Uansett, som jeg sa,
livskraft er enda bedre sammen med stekt snute.
- Hør, hør! - Du lurer nok på
hvordan vi fikk tak i all denne livskraften.
Historien er herlig.
Etter at vaktene ble nedkjempet, begynte vi å tømme dem.
Nå kan vi nyte livskraft!
Ikke bekymre deg. Vi beholdt podlingene.
Stopp!
Stopp musikken. Jeg har nyheter!
Fæle nyheter! Stopp!
Avslutt alle festligheter!
Kammerherre! Jeg ser du står her,
men ikke Rian.
Hva har du å si før jeg straffer deg
for din fortsatte fiasko?
Mens dere feirer,
gjør gelflinger i Steinen-i-skogen opprør.
En hel klan har tatt til våpen mot skeksierene.
Jeg ble dratt inn i opphetet kamp.
Jeg var i alvorlig fare.
Jeg kjempet meg ut på egen risiko for å bringe dere denne rapporten.
Steinen-i-skogen, sier du?
Ja. På grunn av Generalens voldelige tabbe!
- Tøys. - SkekVar drepte All-Maudra
mot keiserens ønsker.
Forårsaket alt dette. Det er slutt på orden!
Generalen har satt oss fri.
Aldri mer vil skeksierene bære byrden
av å late som om vi bryr oss om de ubrukelige gelflingene.
Vi tar det som er vårt uten spill og forkledning.
Vi hersker for alltid!
Men, keiser...
Keiser.
Kammerherren her har kanskje gitt oss vårt neste måltid.
Steinskogens motstand er rettferdiggjørelsen vi trenger
for å få dem fra landsbyen og inn på vårt spisskammer!
- Vi må ha mer livskraft! - Mer livskraft!
- Mer! - Mer!
- Mer livskraft! - Mer livskraft!
Mer!
Mer livskraft!
Hva er det jeg lukter på deg, Kammerherre?
Ferskenbær! SkekSil stinker av det.
Ta et bad, Kammerherre.
Ekkelt.
- Stank! - Ut!
- Du stinker! - Kom deg ut!
Skitten! Ut!
Gå vekk!
Ja. Gå vekk, Kammerherre!
Fjern den illeluktende stanken fra vårt nærvær!
Slipp!
Slipp meg!
Slipp oss ut!
Ikke mist håpet, paladin.
Prinsesse Tavra.
- Du er i live. - For nå.
Jeg er lei meg for moren din.
Hva med henne?
Du vet det ikke.
Hun motsa skeksierene. Hun ville redde oss, men...
Men hun er borte.
Da døde hun mens hun gjorde det hun måtte.
Det hun alltid gjorde.
Beskyttet gelflinger.
Vi må være sterke, paladin.
For All-Maudra.
Maudraer...
...som vi forventet
tok ikke Maudra Argot av Grotte turen,
men sendte sin del av kronen med sin velsignelse.
Jeg setter den sammen med min.
Dere kan nå gi deres velsignelser
for kroningen min.
Spiriton velsigner All-Maudra.
Sifan velsigner All-Maudra.
Dousan velsigner All-Maudra.
- Steinskog avviser. - Hva?
Maudra Laesid.
Drenchen avviser.
Å nei.
Dette har aldri skjedd før.
Jeg er den eldste datteren av den falne All-Maudra,
arving til Vapra-tronen,
neste tronfølger.
All-Maudra har ikke alltid vært en Vapra.
Men skeksierene forordner det.
- Ja. - Skeksierene, som holder våre barn fanget
og tar livene våre selv.
En krig kommer, og Seladon er ikke den rette til å lede oss inn i kamp.
Det er min mors krone. Den tilhører meg.
Jeg ville fulgt henne inn i et spytter-reir, men ikke deg.
Jeg utfordrer Seladon...
...for Den levende kronen!
- Fara, ikke gjør dette. - La oss ikke handle i blinde.
Best å vente og bruke tiden.
Maudra Fara, jeg ber deg revurdere. Vi kan ikke stå imot skeksierene.
De er få, vi er mange.
Vi kan kjempe! Jeg vil lede oss til seier!
Men skeksierene er udødelige.
Hvordan kan du beseire en fiende som ikke kan dø?
Maudra Fara har krevd en utfordring.
Det er hennes rett å velge måten.
Prøvelse i luft.
Prøvelser er skeksierenes måter, ikke gelflinger.
Hvordan har vi kommet til dette?
Vær forsiktig, Fara.
Seladon er veldig smart. Hun overlater ikke noe til flaks.
Jeg vil vedde på mine vingers styrke over hennes når som helst.
Jeg aksepterer.
Prøvelse i luft.
Vinneren tar kronen.
Selvfølgelig.
Det vil ikke glede meg å slå deg... yngling.
Rolig, Lore.
Hva er det?
Dousan.
Jeg har aldri truffet en Dousan før.
De reiser sjeldent forbi den elskede ørkenen sin.
Dousan er eneste klan som ikke får være slottsvakter.
Skeksierene har sagt at de tilber døden.
Han ser morsom ut.
Gidakai kae.
Til alle store,
måtte de døde bli ett med Thra igjen.
Måtte vi kjenne deres tårer i regnet
og deres varme i solene.
Selv om de er borte, er de fortsatt med oss.
Det var vakkert.
Men uvesentlig sammenlignet med dybden av følelsene deres.
Sangen ble båret til oss med ørkenvinden.
Vi hørte melodien og ble dypt berørte.
Disse dødsfallene var viktige for dere. Ikke sant?
Vi har tapt mange.
Venner, foreldre...
...til og med All-Maudra.
Ja, vi har hørt om bortgangen hennes.
Vindsikterne har flydd.
Hun var moren min.
Jeg burde visst det, prinsesse.
Jeg heter Rek'yr.
Sandmester av sørlige Xeric.
Jeg er Brea.
En amulett, prinsesse.
Laget av moog-bein for beskyttelse.
Hvis jeg eller noen i mannskapet mitt kan hjelpe...
Faktisk...
...et par av oss vil krysse Krystallørkenen trygt.
Bennu og jeg vil gjerne bære dere.
Det vil være en ære å ta deg med, prinsesse.
Takk.
Vennene mine og jeg må til Solenes sirkel
- omgående. - Leter du etter sirkelen?
En forbannet ruin.
Farlig. Forbudt.
La meg eskortere dere til Springkilden,
- en oase med krystall... - Nei. Er du redd, er det greit.
- Vi kan finne en annen vei. - Greit.
Jeg tar dere så lang jeg kan.
Takk. Vi er evig takknemlige.
Vil du unnskylde oss?
Takk.
Hva gjør du?
Stoler du ikke på Rek'yr? Hvorfor ikke?
Vel, for det første
er han Dousan.
- De er besatte av døden. - De er ikke besatte.
Han ga deg bein.
Jeg liker det.
Jeg må ta deg på ordet.
Vi aksepterer tilbudet ditt med glede.
Da seiler vi på din kommando.
Seil på din kommando!
Jeg liker ham heller ikke.
Kom igjen, Hup. Det blir gøy!
Det er vel her vi tar farvel.
Vi må tenne motstandsbålene.
Og spre sannheten rundt om De sju klanene.
Kom hit.
Farvel, Rian.
Pass på deg selv.
Du også... tapre Gurjin.
Jeg liker det. Tapre Gurjin.
Så, jakten fortsetter.
Frykt ikke. Hun er bare et skremt barn.
Hun er ingen trussel.
Har du valgt banen for prøvelsen i luften?
- Vi flyr Raunip-passet. - En farlig rute.
Hvor mange triner er det siden en utfordring?
Jeg vet ikke engang.
Sekshundre og tretti-ni.
Dette er elendige greier.
Seladon er sen. Flere spill!
Kanskje å knuse vingene hennes mot steinene vil slå litt fornuft
inn i den berettigede, lille prinsessen.
Nok venting.
Det er tydelig at Seladon ikke tør å møte meg.
Den levende kronen er min.
Prinsessen.
Hun ser ut som en skeksier.
Lojale Maudraer,
jeg er ydmyket av deres nærvær
på kroningsdagen min.
Du er ikke All-Maudra. Ikke mens utfordringen står.
Har du glemt det?
Jeg husker godt.
Jeg gir herved avkall Den levende kronen.
Hva? Er det over da?
Ta det skitne smykket ditt, Fara.
Denne kronen tilhørte vennen min! Moren din.
Det forræderske blodet hennes har svertet Den levende kronen.
Det som var et symbol på gelfling-fellesskap
er nå et trist relikvie av et mislykket opprør.
Derfor har jeg smidd en ny krone
for å symbolisere en ny fremtid
for alle gelflinger.
Du besudler arven hennes med den avskyeligheten.
Og du tar i mot ødeleggelse med hensynsløs hast til krig.
Skeksierene, med deres evige visdom,
erklærte meg All-Maudra da mor døde, akkurat som...
Skeksierene tømmer gelflinger!
- Løgner! - Du vil aldri være All-Maudra!
Jeg er All-Maudra.
Nei!
Jeg vil ha rettferdighet!
Jeg vil se skeksierene bli straffet for forbrytelsene sine.
Jeg vil være All-Maudra!
Du skal bøye deg.
Jeg vil aldri bøye meg!
Da skal du krype!
Fara!
Dette...
Dette er spliden moren min har sådd.
Dette er den uvegerlige slutten på opprør.
Gelfling mot gelfling. Vi står på kanten av anarki!
Bøy deg for meg, Maudra Fara.
Sammen vil vi vise skeksierene vår lojalitet
og slukke denne brannen før den brenner oss alle.
Slik du brant din egen mor.
Paladin!
Eskorter Fara fra festningen.
- Trengs ikke. Jeg kan veien. - Jeg også.
Det er dere som har gått dere bort.
Og hva vil dere tre velge?
Orden...
...eller kaos?
Dette er ikke gelfling-måten.
Det er det nå.